Slávnosť Eucharistie v ukrajinskej svätyni Karmelskej Panny Márie bola sprevádzaná sugestívnymi hymnami a dekoratívnymi aranžmánmi v bielej a modrej farbe. Kardinála Parolina všetci srdečne privítali. Veriaci v modlitbe na príhovor Presvätej Bohorodičky vyjadrili hlbokú nádej na dlho očakávaný dar mieru pre národ trpiaci vojnou takmer dva a pol roka. Pápežský legát zopakoval, že pre Boha nie je nič nemožné a uistil ľudí, že Svätý Otec im ponúka „svoje otcovské objatie“.
V homílii, ktorú takmer celú predniesol v ukrajinčine pomocný biskup Ľvovskej arcidiecézy latinského obradu Edward Kawa, kardinál pripomenul spomienku na prvý zázrak, ktorý poznačil históriu tohto miesta uctievania. Bolo to v roku 1627, keď bol Janusz Tyszkiewicz, guvernér Kyjevského a Žitomírskeho kraja, uväznený v boji proti Tatárom. Spútaný v reťaziach sľúbil, že ak získa slobodu, vykoná nejaký dobrý skutok na počesť Boha a Panny Márie. V spánku sa mu zjavili neznámi mnísi, ktorí sa modlili k Bohu a Panne Márii za jeho prepustenie.
Po oslobodení sa rozhodol, že dá v Berdyčive postaviť kláštor pre mníchov, ktorých videl vo svojich snoch a ktorých o tri roky neskôr spoznal u karmelitánov v Lubline. Kostol bol vysvätený v roku 1642. Na hlavný oltár bola umiestnená ikona Panny Márie Snežnej, kópia tej, ktorá sa zachovala v Bazilike Santa Maria Maggiore v Ríme, známa aj ako „Salus Populi Romani“. Reprodukciu daroval sám Tyszkiewicz, ktorý ju predtým uchovával u svojej rodiny a v roku 1647 ju vtedajší kyjevský biskup vyhlásil za zázračnú, pretože po modlitbe bol pred ňou uzdravený.
Modlitba za premenu kamenných sŕdc s dôverou v Boha
Kardinál Parolin povzbudil ukrajinskú cirkev, aby bola „prorocká“ a „neprestajne sa modlila, aby Boh obrátil srdcia tých, ktorí sa odchýlili od jeho ciest, stali sa otrokmi vlastnej pýchy a rozsievajú násilie a smrť, pričom šliapu na dôstojnosť Božích detí“. Kardinál vyzval k modlitbe k Pánovi, aby „sa srdcia z kameňa stali srdcami z mäsa“.
„Nikdy nestrácajte dôveru a nádej v Boha, najmä dnes, keď sa zdá že zlo má navrch, keď hrôzy vojny, bolesť mnohých obetí a obrovská deštrukcia podkopávajú vieru v Božiu dobrotu, keď nám ochabujú ruky a už nemáme silu ani na modlitbu,“ zdôraznil vo svojej homílii vatikánsky štátny sekretár a povzbudil k pohľadu na ukrižovaného Krista, na Veľký piatok, keď sa zdalo, že hriech zvíťazil, no práve vtedy „vypuklo žiarivé svitanie Veľkej noci“. Ako dodal, „smrť nebude mať posledné slovo, keď sa človek snaží vidieť horizont vzkriesenia“.
Modlitba na príhovor Panny Márie
Posledná časť homílie bola zameraná na Pannu Máriu, Božiu Matku, ktorá stojí pri nás uprostred našich osobných krížov a „ nežne nás sprevádza“ k vzkrieseniu. Pri kontemplácii ikony Božej Matky z Berdyčiva, zobrazenej ako „Hodigitria“, teda „tá, ktorá vedie“, vidíme, ako je symbolom nehy a lásky. „Je zvestovateľkou úsvitu Ježiša, ktorý je Svetlom, a je útechou v smútku, pripravená ponúknuť bezpečné útočisko“ poznamenal kardinál Parolin.
Na záver predniesol pápežský legát aj túto modlitbu:
„Ó blahoslavená Matka, daj, aby deti a mladí ľudia mali pokojnú a istú budúcnosť, aby rodiny boli miestom lásky, aby starí a chorí ľudia dostali útechu a úľavu vo svojom utrpení, aby tí, ktorí bránia svoju vlasť, boli chránení pred útokmi zla, aby sa vojnoví zajatci vrátili a objali svojich milovaných a aby obete boli prijaté do nebeského kráľovstva.“